api.OpenSubtitles.org is deprecated, please implement REST API from OpenSubtitles.com
www.titrari.ro
Traducerea şi adaptarea dementozaur & Alexynho
Te iubesc, Lisa.
Te iubesc atât de mult.
Ascultă-mă, Lisa.
Trebuie să-ţi spun ceva.
Trebuie să-ţi spun ceva, Lisa.
Ascultă-mă. Trebuie să-ţi spun ceva, Lisa.
- Mamă ? - Dumnezeule !
De ce eşti trează, scumpo ?
Ai avut un coşmar ?
Am visat un leagăn.
E cel de la casa cea nouă ?
Dacă nu e,
pun pariu că tatăl tău va monta unul pentru tine.
Să luăm micul dejun, bine ?
- Ne vedem acolo. - Bine.
Cum arată noua casă ?
E departe de oraş
şi are mult spaţiu unde te poţi juca.
- Putem să aducem bicicleta ? - Sigur că da.
Chiar dacă încă nu ştiu să merg pe ea.
Vei avea multe locuri
unde vei putea învăţa să mergi pe bicicletă.
- Heidi ! - Tati !
- Te-ai descurcat bine, tati. - Mulţumesc.
Tu ce zici ? Ce părere ai ?
- Cine a locuit aici înainte ? - Nimeni, scumpo.
Din cauza asta banca ne-a făcut o ofertă bună, nu ?
Mulţumesc, mamă.
Poate ai prefera să locuieşti acolo.
- Nu. - Se poate aranja.
- Nu, mulţumesc. - Poţi avea tot locul numai pentru tine.
- Nu. - Ursul poate avea camera lui.
Haide, să mergem. Ne întrecem.
Du-te, du-te, du-te. Întrece-te cu mami.
Ce naiba, scumpo ?
Nu puteai găsi un post mai clar ?
Suntem în natură, scumpule.
Suntem norocoşi că avem apă potabilă. Mulţumesc.
Nu avem nevoie de apă. Pentru asta există berea.
Asta e berea mea, apropo.
Ţi se pare amuzant, nu ?
Mătuşa Joyce !
Mătuşă Joyce !
Fato, creşti ca iarba.
Bună !
Uită-te la tine, domnişoara proprietar.
Nu a durat mult.
Fără nicio valiză ?
Nu sunt o paraşută, Andy.
- Azi sau în general ? - Termină, Andy.
Joyce a venit să ne ureze noroc.
Serios ?
E un blestem să ai dreptate tot timpul.
Adevărat.
Nu a mers cu Ray.
Era căsătorit sau beţiv ?
Puţin din amândouă, din câte se pare.
Ce mai zici despre tine ?
- Eşti ? - Trează de 11 săptămâni.
- Heidi ! - Aduc berea.
Ajută-ne. Ajută-ne.
Dacă mă gândesc mai bine, e o idee rea.
- Pot suporta. - Heidi.
Heidi !
Trebuie să vină pensia alimentară.
Vreau să fiu lângă familie.
Găseşte un loc lângă noi. Nu aici.
Cine locuieşte acolo ?
E doar o vechitură abandonată de cineva.
- O să o mut. - O fată locuieşte acolo.
Nimeni nu trăieşte acolo, scumpo.
- Când ai văzut o fată ? - Chiar acum.
Am trăit în altele mai rele.
Aproape de aici, dar nu aici, nu ?
Ai spus asta, scumpule.
Opreşte-te.
Mamă ?
De ce plângi ?
Nu-i nimic, scumpo. Nu-i nimic.
Mătuşa Joyce e la intrare, du-te să-i spui noapte bună.
Şi voi veni să te învelesc, bine ?
Bine.
Mama plânge.
Ştii de ce se supără ?
Mama ta...
are percepţii uneori.
Percepţii de care nu ţine cont.
Ce fel de percepţii ?
Îţi spun cum facem. Vreau să încerci ceva pentru mine.
Poţi face asta ?
Uită-te acolo.
La ce ?
Nu te concentra pe ceva anume.
Uită-te peste tot.
Simţi ceva ?
Ajută-ne !
- Cred că da. - Ajută-ne !
Şi uneori...
văd lucruri.
Asta pentru că te-ai născut cu un voal,
la fel ca mama ta şi cu mine şi mama noastră.
Ce e un voal ?
Înseamnă că atunci când te-ai născut,
ai avut un cearceaf peste faţă ca un voal de mireasă.
Iar uneori, oamenii născuţi în acest mod au un dar.
Ei pot...
vedea unele lucruri pe care alţii nu pot.
Mama nu a spus nimic despre asta.
Mamei tale nu-i place să discute
despre daruri şi percepţii.
Aşa că să păstrăm discuţia asta între noi două, bine ?
Acum du-te la culcare, te rog.
Te iubesc.
Şi eu te iubesc.
Lisa...
Ştiu, mamă.
Ascultă-mă, Lisa.
Trebuie să-ţi spun ceva.
Ascultă-mă, Lisa.
Trebuie să-ţi spun ceva.
Fii fată bună...
şi ascult-o pe mama ta.
Ascultă-mă !
Lisa !
E şase dimineaţa.
De cât timp eşti aici de data asta ?
Ai avut viziuni din nou, nu ?
Ţine.
Dacă aceste pastile nu merg,
nu trebuie să plătim pentru ele.
Funcţionează.
Devine complicat când le trece efectul, asta-i tot.
Ar trebui să termini cu îmbrăcatul.
Vei întârzia la muncă.
- Bine, scumpo. - Ai grijă.
Ai grijă, Heidi.
- Ai nevoie de ajutor ? - Mă descurc.
Bine.
În regulă.
Heidi !
Bună, vecină !
Heidi e plecată de o oră şi nu ştiu unde e.
Probabil hoinăreşte.
- Heidi nu hoinăreşte. - Pentru că n-a avut unde până acum.
Acum o face. Şi va trebui să treci peste.
Heidi. Scumpo.
Unde ai fost ? Am fost îngrijorată.
Nu ar trebui să-ţi spun.
Cine ţi-a spus asta ?
Heidi, cine ţi-a spus asta ?
Domnul Gordy.
- Cine e domnul Gordy ? - Un bătrân pe care l-am cunoscut.
A spus că e un leagăn în pădure la fel ca în visul meu.
Îţi aminteşti, mamă ?
Bine. Bine. Vino aici.
Joyce, sună-l pe Andy.
Aici e.
Domnul Gordy mi-a spus că-i un leagăn aici.
Scumpo, nu văd nici un leagăn.
Fir-ar ! Poate că nu-i un leagăn acum,
dar a fost.
- Dumnezeule ! - Ai obosit ?
Scumpo, ce altceva ţi-a mai spus domnul Gordy ?
A spus că sunt bani îngropaţi în grădină.
Bine, scumpo, vreau să faci ceva pentru mine.
Câţi bani ?
Dacă acest domn Gordy apare din nou,
vreau să ţipi cât de tare poţi.
Ai înţeles ?
Bine. Să mergem.
Andy ?
Nu ar trebui să vorbesc cu tine.
Ei cred că eşti un om rău.
Nu eşti, nu ?
Heidi.
Cu domnul Gordy ai vorbit ?
Heidi, de ce nu ne-ai spus
că ai un prieten imaginar ?
Domnul Gordy nu e imaginar, vorbeşte cu mine.
Stăteam chiar acolo şi te priveam.
- Nu-i nimeni afară. - Domnul Gordy e real.
Heidi, opreşte-te. Nu mai vreau să te aud
vorbind despre domnul Gordy.
Ai înţeles ?
Să vezi lucruri care nu-s acolo,
nu-i un drum de urmat.
Noapte bună, bine ?
Doar spui asta.
Ce dracu', Joyce ? Eşti aici doar de o săptămână
şi Heidi deja vede prieteni imaginari ?
Se pare că acest domn Gordy, provine de aici.
Iar tu, o încurajezi.
Venind aici, săpând în grădina mea, căutând cai verzi pe pereţi...
Nu te teme !
Lasă-i să intre ! Lasă-i să intre !
Dumnezeule ! Ce ai jefuit, un mall ?
Sunt din amabilitatea noului meu iubit, domnul Gordy.
Ţi-a spus Heidi de unde provin banii ?
Nu şi nici tu nu-mi vei spune.
Sunt sigură că sunt multe lucruri îngropate pe aici.
Asta nu înseamnă că domnul Gordy există.
Mă rog să fie aşa. Te-ai uitat la trecutul casei ?
- La proprietarul anterior ? - Da, a fost a băncii.
Înainte de asta. Uită-te !
Direct de la evidenţa populaţiei.
Uită-te la numele de jos.
Familia Gordy a deţinut acest pământ
acum 200 de ani.
Şi acest J. S. Gordy a fost ultimul.
Apoi a intrat în custodia băncii în anii 70.
Întreabă-mă cum au luat-o.
Bine, vei avea o singură şansă la asta, bine ?
Dacă nu va merge cum cred eu,
nu voi mai vorbi despre asta.
Bine.
Heidi, vino aici pentru o clipă.
Caut un soţ pentru tine.
Toţi sunt bătrâni. Te însori cu ei.
Bună fată. Bine, alege un câştigător pentru mine,
dar uită-te atent la ei prima dată. Poţi face asta ?
Vezi ceva, dragă ?
Îl ştii pe omul ăla ?
E domnul Gordy.
Bine.
Ţi-am spus că-i real.
Ţi-am spus şi nu m-ai crezut.
Fir-ar !
Fiica mea nu vorbeşte cu morţii.
A luat poza domnului Gordy dintre alte 50. Explică asta.
E din cauza influenţei tale.
Ştii ce ? Nu vreau să mai vorbeşti cu Heidi despre asta.
M-ai auzit ? E fiica mea.
Poate vorbi despre asta cu mine.
De ce-ar face-o ? Tu nu o asculţi.
Îi spui şi ei ce mi-ai spus şi mie.
Aveai nevoie. Ştii ce ? Încă ai.
Ar fi mai bine să mă umplu cu pastile ?
- Opreşte-te. - Nu crezi că ştiu ?
Şi ăla a fost trucul mamei.
Şi a mers bine pentru ea.
Joyce, du-te acasă.
Nu-i nimic în neregulă cu Heidi.
Ştii care-i treaba, Lisa.
E doar începutul pentru ea.
Scumpo!
Eşti trează ?
Când aud că o familie se mută-n oraş,
îi vizitez să văd dacă au găsit biserica.
Pentru că administrez una.
Oamenii de pe aici se întreabă
când se va vinde această proprietate.
Da ? Ce-i atât de special la ea ?
Pe lângă faptul că e departe că iadul.
- Andy Wyrick. - Păstorul Jordan Wells.
Proprietatea e specială
deoarece în timpul războiului civil
a fost pământul şefului de gară. Dar sunt sigur că ştiai asta.
Ce, ca o cale ferată ? Nu sunt urme de şine.
Nu, nu a fost acel tip de cale ferată.
Adică o staţie subterană ?
Oameni care ajutau sclavii să fugă în nord ?
Corect. Acei oameni erau cunoscuţi sub numele de "şefi de gară".
Iar unul dintre cei mai cunoscuţi a locuit aici, pe terenul vostru.
Chiar a ascuns sclavi pe proprietatea noastră ?
Da, doamnă. Sute de bărbaţi, femei şi copii
au trecut pe aici doar cu hainele pe ei
şi cu lumina lunii care-i ghida.
- Nu aveau lanterne ? - Nu, scumpo.
Nu puteau folosi lanterne.
Lumina lunii era singura pe care o vedeau.
Era lumina libertăţii
şi tărâmul făgăduinţei.
Şeful gării a fost un om extraordinar.
Generaţii întregi de familii n-ar exista
dacă nu era el
şi această bucată de pământ.
Aşa că, nu fiţi surprinşi
dacă aveţi vizitatori din când în când.
- Unii în viaţă, sper. - Diferiţi de... ?
Andy se distrează doar.
- Chiar asta fac. - Dacă aveţi vizitatori,
sper că veţi fi mai primitori
decât proprietarul anterior J. S. Gordy.
El n-a moştenit ospitalitatea strămoşilor.
Între noi fie vorba,
era ceva în neregulă cu acel om.
Domnul Gordy e drăguţ cu mine.
Uite, pastore,
scumpo,
am face bine să ne începem ziua.
Alo ?
Ajută-ne ! Ajută-ne !
Ajută-ne !
Domnule Gordy.
Ce-i asta ?
Spune-mi ce e.
- Heidi. - Domnule Gordy.
Heidi !
Ştii ce ?
Cred că-i un om invizibil pe aici.
Sunt eu.
- Ţi-a fost dor de tati ? - Da.
Da ? Răspuns corect.
- Am o surpriză pentru tine. - Ce e ?
Vei afla. Haide.
Uite ce-am găsit în portbagajul maşinii tatălui tău.
Heidi, fă cunoştinţă cu Chief.
Dumnezeule ! Tati, îl iubesc !
Sunt cel mai tare tată din lume sau ce ?
- Eşti. - Mulţumesc.
Te iubesc.
Ţine minte să aduci castronul lui Chief în casă după ce termină.
Unde-i Chief ?
Dumnezeule !
- Chief ! - Chief !
Chief !
Fir-ar el să fie de câine.
Haide.
Totul va fi bine.
Chief !
Chief pare rănit !
Heidi, de ce nu aştepţi aici pentru o secundă ?
Bine ? Nu te mişca.
Mă întorc imediat.
Chief !
Vino aici, băiete.
Chief !
Cum ai intrat acolo, băiete ?
Tati.
Heidi !
Bine, ai grijă, băiete.
Ce naiba ?
Tati ?
Ajută-ne !
Heidi !
Ajută-ne !
Nu. Fir-ar.
Parcă ţi-am spus să stai într-un loc.
Despre ce ţipai pe aici ?
Haide.
Să te ducem acasă.
Bună, scumpule.
Ţi-ai dat seama ce-i chestia asta ?
Da.
E o capcană.
Vezi, pui momeala aici.
Animalele intră şi nu mai pot ieşi.
Slăbesc şi se înfometează. Devin pradă uşoară.
Apoi le scoţi pe aici.
O portiţă de scăpare.
Trebuie să fie o metodă mai bună de a vâna.
- Asta-i cruzime. - Nu, e ingeniozitate !
Dacă împăiezi animale.
Am mai găsit încă trei în pădure.
Pun pariu că au făcut mulţi bani pentru cineva când...
Când încă se foloseau asemenea lacăte.
Distruge-le pentru ca Chief să nu mai intre în ele din nou.
Sau Heidi, de exemplu.
Te iubesc, Lisa. Nu te teme.
Lasă-i să intre.
Care-i treaba ?
Dumnezeule.
Am o bicicletă. Tu ai ?
E drăguţă.
E purpurie.
Ce vrei să spui ?
Serios ? Vin oameni ?
Ce fel de oameni ?
Cu cine vorbeşti acum ?
Cu domnul Gordy.
Serios ?
Întreabă-l unde mai sunt bani.
Nu pot. A plecat.
Atunci data viitoare.
A spus că vor veni nişte oameni.
Cine ?
Heidi, ar trebui să-l luăm pe domnul Gordy şi să plecăm.
Cine-i acolo ?
Stai în spatele meu.
Am un topor.
Alo ?
Ce naiba e locul ăsta ?
- Ai văzut-o şi tu ? - Da.
Mamă Kay ?
E-n regulă. Numele meu e Prentiss.
Ea e bunica mea, mama Key.
- E proprietatea ta ? - Cea pe care o încalci ? Da.
Ni s-a spus că ne putem întoarce aici.
Minciuni. De către cine ?
De femeia din rulotă.
Ne-a spus că-i sora ta. Ne-a vândut ăsta.
Cumnată. Ce-i ăsta ?
Mileu.
Prentiss ?
Ajută-mă să mă aşez.
Vreau să stau de vorbă cu cea mică.
Haide, micuţo.
E-n regulă, tinere.
Bine, ai de gând să-mi spui de ce ai venit
până aici ca să cumperi o pilotă veche ?
Acum mult timp, când această pilotă era atârnată în aceşti pomi,
însemna că era cale liberă.
Liberă pentru cine ?
Pentru strămoşii mamei Kay, în primul rând.
Şi pentru mine.
Ştii măcar unde locuieşti, domnule... ?
Andy.
Păstorul a spus că vom avea parte de vizitatori.
Ceva despre o staţie subterană.
Asta a fost una din staţii.
Mama Kay mereu şi-a dorit să viziteze acest loc.
Tipul a salvat multe vieţi, recunosc.
Şi a meritat ceva mai bun decât ceea ce a păţit.
Nu ai nevoie de ochi ca să poţi vedea, micuţo.
Dar deja ştii asta.
Ce vrei să spui ?
Ţi-ai întrebat tatăl dacă m-a văzut.
Asta te face specială.
Mama spune că nu am voie să vorbesc despre asta.
Dar trebuie să ai grijă
cu un dar de genul ăsta.
Pentru că, uneori,
diavolul arată ca un domn.
Vrei să spui
că toate astea au avut loc pe proprietatea mea ?
Da, domnule.
Chiar aici.
Cred că pastorul dumitale a uitat de partea asta.
Da.
Întrunire de familie.
Nu şi tu, puştoaico.
Rămâi afară pentru un minut, bine ?
Bine, tati.
Stai jos, Joyce.
Acel om i-a spus lui tati ce s-a petrecut aici, nu ?
De ce nu pot să ştiu şi eu ?
Nu-i o poveste pentru fetiţe, scumpo.
Sunt fată mare. Mereu spui asta.
Ţii minte când preotul Wells a vorbit despre şeful gării ?
Pe vremea când era proprietar, practica taxidermia.
În acelaşi timp, făcea ceva ce nu mai spusese nimănui.
Ascundea oamenii care aveau probleme.
Oameni ca stră-mătuşa bunicii Kay, Nell şi logodnicul ei, Levi.
Vezi tu, Nell şi Levi s-au îndrăgostit,
şi voiau să se căsătorească atunci când ar fi fost liberi şi în siguranţă.
Cum naiba ştiau oamenii unde să vină ?
Aveau nişte ghizi, numiţi conductori, care-i ajutau.
Iar aceste macaturi erau de fapt mesaje în care li se indicau locul întâlnirii.
- Vezi acest copac ? - Da.
Uite-l acolo. Locul de întâlnire.
Şeful gării venea după ei şi-i ducea la ascunzătoare,
undeva pe această proprietate, până puteau pleca în siguranţă.
Dar unii proprietari
au aflat ce făcea şeful gării
şi nu prea au fost de acord.
Aşa că l-au persecutat.
- L-au rănit pentru că ajuta oamenii ? - Ei nu vedeau aşa lucrurile.
Ce s-a întâmplat cu Nell ? A ajuns până în nord ?
Nell şi Levi n-au ajuns niciodată.
Nimeni nu ştie ce s-a întâmplat cu ei.
Ţi-am spus că ceva rău s-a petrecut aici.
Asta a fost acum multă vreme. Tot răul e demult uitat.
E încă aici, mamă. Îl simt.
- E în pădure. Vine după mine. - Ba nu vine.
Heidi, totul e în imaginaţia ta.
- Nu e adevărat. - Dar dl Gordy a spus că...
Nu există niciun domn Gordy.
Heidi, ascultă-mă, trebuie să te lupţi cu asta.
Trebuie să-ţi scoţi gândurile astea din cap, altfel...
Voi fi ca tine ?
Şterge-te !
Dacă m-ai fi iubit, m-ai fi crezut.
Tocmai pentru că te iubesc nu pot să te cred, puiule.
Nu te aud cum ieşi din cadă.
Heidi Wyrick, nu mă face să mă întorc la tine !
Heidi, ce durează atât ?
Heidi ?
Dumnezeule !
Aşa...
Haide, puiule ! Scuipă apa !
Scumpo !
Lisa ! Heidi !
- Andy ! - Ce s-a întâmplat ?
Avea convulsii şi era inconştientă.
Şi vomita rumeguş şi insecte ?
Urmaţi vreun tratament, dnă Wyrick ?
Nu ai văzut ce am văzut eu. Am văzut-o bine. Tu nu erai de faţă.
- Îţi aminteşti aşa ceva ? - Chiar, puiule...
Nu m-am şters, aşa cum mi s-a spus,
aşa că mama m-a ridicat din cadă foarte tare.
Mă scuzaţi, dar nu aşa s-a întâmplat.
Au trecut prin multe în această seară.
Haide.
Spuneţi-mi exact ce ar trebui să facem.
Sfatul meu este să consultaţi un psihiatru.
Sau un preot.
- Mulţumesc. - Andy...
Să o lăsăm pe Heidi să se odihnească o clipă.
E greu când lumea nu te crede, nu-i aşa ?
Vorbeşti serios, Lisa ? Acum suntem posedaţi ?
Doamne, e o blagoscovire, nu o exorcizare.
Fii serioasă.
Bună ziua !
Doamne, ne rugăm în această seară pentru sufletul unui copil nevinovat
şi pentru exilarea răului de pe acest pământ.
Vreau să vă rugaţi cu mine. Se poate ?
În numele Tatălui, cer purificarea minţii şi sufletului acestui copil,
de nelinişte şi maladie.
Îţi cer să-i umpli inima lui Heidi cu căldura iubirii Tale.
Şi să-ţi trimiţi îngerii să o vegheze şi să o protejeze de primejdie.
Părinţi, vă puteţi apleca, s-o întindeţi pe spate, vă rog ?
În numele Fiului, solicităm dreapta Ta biruitoare,
să elibereze acest loc de tot răul ce sălăşluieşte aici.
Ajută-ne !
Te rog să binecuvântezi acest copil în numele Duhului Sfânt.
Pe ea şi pe sufletele celor dispăruţi, părăsiţi şi uitaţi.
Şi lasă-Ţi lumina să strălucească deasupra acestui loc
şi deasupra acestei fetiţe acum şi în vecii vecilor.
Amin.
Fie ca dragostea Domnului să-ţi împlinească inima, copilă,
şi să-ţi ofere pace pentru tot restul zilelor.
Nu a fost aşa rău, nu ?
Te-ai descurcat grozav.
Mamă ?
Părintele te-a expulzat de aici !
Lisa !
- Andy ? - Heidi a dispărut !
- Ce ? - Cheamă poliţia !
Dumne...
Heidi !
Tati !
Ajută-mă !
Heidi !
Tati !
- Ai dat de ea ? - Nu.
Heidi !
- Tăticule ! - Heidi !
Ajută-mă !
- Unde eşti, scumpo ? - În groapă.
Care groapă ?
Aici jos !
Tăticule !
Dumnezeule !
Heidi...
Nu pot să ies, tati !
Rămâi pe loc, Heidi !
- Găsesc o metodă să cobor acolo, scumpo. - Nu.
Heidi...
Te rog !
La naiba !
Te rog, nu mă lăsa singură cu ei, tăticule !
Cu cine, Heidi ?
Heidi !
Dle Gordy, dvs sunteţi ?
Tati, ajută-mă !
Acum vin !
Tăticule !
Heidi !
Tăticule !
Heidi...
O să mor !
Ajutor !
Heidi !
- Tati, grăbeşte-te ! - Heidi, capul sus ! Cobor !
Tati, grăbeşte-te !
- Ajutor ! - Ai grijă !
Tăticule !
Acum vin, scumpo.
Heidi !
Tăticule !
Heidi ! Dumnezeule !
Cum naiba ai ajuns aici, scumpo ?
Ce naiba ?
Aici îi ascundea şeful gării.
Incredibil.
- Cum naiba ai găsit locul ăsta, Heidi ? - Mi l-a arătat o fată.
- De ea ziceai că e cu tine ? - Nu.
Cred că mai e cineva aici, tati. Nu vreau să mai rămân aici.
Nici eu.
Majoritatea localnicilor cunosc povestea şefului gării
ce elibera sclavii, prin intermediul Căilor Ferate Subterane.
Dar azi-noapte, o tânără localnică
a dat peste un capitol trist şi neştiut al acestei legende
chiar în curtea acesteia.
Autorităţile cred că sunt rămăşiţele a cinci bărbaţi...
...descoperite într-o ascunzătoare subterană,
plasată sub ruinele cabanei şefului gării.
Şeful gării, cunoscut sub numele de Jefferson Gordy,
a fost străbunicul răposatului J.S. Gordy, decedat în 1978...
Deşi multe vieţi au fost salvate de Căile Ferate Subterane,
au fost şi mulţi oameni care nu au supravieţuit.
Pur şi simplu au dispărut.
Iar descoperirea de astăzi, e o reamintire tragică
al pericolului de atunci.
În acest caz, când şeful gării a fost ucis,
nu a mai rămas nimeni să-i elibereze pe sclavi
- şi au murit înfometaţi. - Putem închide televizorul ?
În direct la faţa locului...
Crezi că aia e familia bunicii Kay ?
Au spus cinci bărbaţi, aşa că mă îndoiesc.
De ce eşti trează ?
- Nu vreau să mai locuim aici. - Totul e în regulă acum, Heidi.
Tot ce ai văzut a mers mai departe.
Spiritele lor nu mai sunt aici captive, datorită ţie.
Joyce, fii serioasă. Spirite ?
Chiar nu pricepi ce s-a întâmplat aici, Lisa ?
Oamenii din încăperea aia au vrut să fie găsiţi.
Despre asta a fost toată povestea.
Acum sunt liberi.
Aşa că nu mai ai de ce te teme.
Dl Gordy spune că nu suntem în siguranţă aici.
L-ai văzut pe dl Gordy astă seară ?
A spus că nu trebuia să cobor în acea groapă.
A spus că am eliberat ceva malefic.
Gata, e timpul să te bagi în pat.
- Heidi Wyrick, urmează-mă imediat ! - Nu mai pot sta aici, mamă.
Am fost în groapă, iar omul rău m-a văzut.
Ştie că suntem aici şi vine după noi.
- Care om rău, scumpo ? - Şeful gării.
L-am eliberat, mamă.
Dl Gordy se înşeală, pentru că ştii foarte bine
că şeful gării a fost un om bun.
Ba nu era.
Andy, vrei să-i spui că nu are de ce se teme ?
Dl Gordy a spus că sunt bani îngropaţi în grădină, Lisa, şi chiar erau.
A spus că ceva rău s-a petrecut aici şi, aşa a fost.
Pentru cineva din mintea lui Heidi, dl Gordy are cam multă dreptate.
Vrei să-mi spui că ai început să crezi toate astea ?
Cred că a fost o peşteră plină de schelete pe terenul nostru.
Era acolo şi un om malefic ? Habar n-am, dar...
Eu zic să luăm camionul şi să plecăm, înainte să aflăm.
Heidi.
Andy...
Doar nu vorbeşti serios. Nu avem unde merge.
Unde ne vom duce ?
Iubitule, eu sunt bolnavă.
- Eu şi cu Heidi... - N-ai nimic.
Heidi n-are nimic.
Explică-mi ceva.
Cum naiba a coborât Heidi în acea groapă ?
Chiar dacă ar fi putut muta acea dală, deşi nu poate,
ar fi urmat o căzătură de vreo opt metri.
Nu avea nici măcar o zgârietură.
Nu te gândeşti că poate Joyce are dreptate ?
Nebuna de Joyce.
Asta poate nu e o boală, ci un dar...
Un dar ?
Să vezi ce am văzut eu, şi dup-aia să spui că e un dar.
Spun doar, că poate chiar e.
Nu te mai las să-i spui fetei noastre că e bolnavă,
că suferă de o boală mintală.
- Eu... - Te iubesc, pe bune zic.
Dar...
Nu o voi lăsa pe Heidi să trăiască aşa.
- Înţelegi ? Nu o voi lăsa. - Andy, te rog.
Am văzut destule, încât să ştiu că nu e în mintea ta,
ci că e undeva pe acolo.
Şi că poate încearcă să ne spună ceva.
Poate ar trebui să fii receptivă.
Mă voi simţi foarte singură fără voi.
Şi tu ar trebui să pleci. E un loc malefic.
Ba nu, scumpo, a fost un loc malefic.
Acum nu mai e, datorită ţie.
- Îmi vei lipsi, fetiţo. - Şi tu îmi vei lipsi.
Şefule ! Hai, amice !
Hopa sus. Bravo, băiete !
Şefu' !
Unde naiba se duce câinele ăla ?
- Tati, trebuie să plecăm imediat ! - Fără mama ta ?
Nu prea ştiu cum ar reacţiona.
Totul e în regulă. Mă duc să găsesc câinele.
Vin imediat. Stai aici şi blochează portierele.
Aici, băiete !
Heidi...
Lisa ?
Salut !
De ce sunteţi aici ?
Heidi !
Heidi...
Ajută-ne !
Heidi.
Nu.
Tati !
Andy.
Dumnezeule !
Doamne !
Dumnezeule !
Andy ! Doamne !
Doamne ! Nu, nu !
Heidi !
- Lisa ! - Andy ! Heidi a dispărut.
- Caut-o la Joyce. - Bine.
Joyce !
Heidi !
La naiba !
Joyce !
La naiba !
Joyce !
Heidi !
Joyce !
Mişcă ! Heidi !
Joyce, Heidi a dispărut.
Joyce, dă-mi drumul !
Joyce !
Dumnezeule !
Lisa.
Dumnezeule !
Lisa.
Joyce, mă auzi ?
Joyce ?
Joyce.
Joyce, te rog ! Heidi a fost răpită !
Unde e ?
Joyce...
Cu el.
Cu el ? Care "el" ?
Joyce, care "el" ?
Nu, nu în seara asta.
Lisa.
Nu.
Unde e fetiţa mea ?
Ei ştiu.
Care "ei", Joyce ? Spune-mi !
Care ei ?
Du-te.
Bine.
Heidi !
E o capcană.
Animalele intră dar nu mai pot ieşi.
Ajung slăbite şi mor de foame. Pradă uşoară.
Apoi le recuperezi pe aici.
Prin uşa din spate.
Doamne !
Heidi !
Heidi, scumpo !
Eşti înăuntru ?
Ţii minte când preotul Wells a vorbit despre şeful gării ?
Pe vremea când era proprietar, practica totodată taxidermia.
- Mamă ! - Heidi !
- Heidi, Dumnezeule ! - Mamă !
Heidi, eşti teafără ? Sunt chiar aici.
E în regulă. Fii atentă la mine. Te voi scoate de aici, bine ?
- Mamă. - Aşa...
Mamă.
Aşa. Ţine-te de mine.
Ţine-te !
- Ajută-ne - Ajută-ne.
Ajutor.
- Ajută-ne. - Aşa...
- Ajută-ne. - Ajutor.
Te poţi ţine pe picioare ?
Aşa. Ai grijă !
Lasă capul jos.
Vino aici, puiule.
Te vei căţăra, bine ? Totul va fi bine.
Ţine-te bine, da ?
Poţi s-o faci !
Heidi ! Andy !
Dumnezeule !
Lisa.
- Ascultă-mă, Lisa ! - Mamă ?
Trebuie să-i laşi în mintea ta.
Lasă-i în mintea ta.
Nu eşti atentă !
Nu te-ai gândit că poate Joyce are dreptate ?
Că poate nu e o boală, ci e un dar ?
Oamenii din încăperea aia au vrut să fie găsiţi.
Despre asta a fost toată povestea.
Acum sunt liberi, datorită ţie.
Dacă pastilele nu sunt eficiente, nu ar trebui să le mai cumpărăm.
Sunt eficiente.
Doar că devine mai delicat când îşi pierd din efect.
Lasă-i în mintea ta.
Mă voi întoarce după voi.
Ştii bine, că şeful gării era un om bun.
Ba nu era.
Te iubesc, Lisa.
Nell şi Levi nu au ajuns niciodată. Nu ştie nimeni ce s-a întâmplat cu ei.
- Mamă ! - Heidi !
Scumpo, eşti teafără ?
Eşti teafără ?
Unde e tatăl tău ? Cine m-a scos de acolo ?
E totul în regulă.
- Heidi ! - Tati !
Slavă Domnului !
- Eşti teafără ? - Da.
E dl Gordy ?
Da.
Fir-ar al naibii !
Cauciucul ar trebui să fie sub creangă, ştii asta ?
Ştii ceva ? Nu vreau să aud comentarii.
Stai liniştit, Andy. Lui Heidi o să-i placă.
Fiecare fată visează la propriul cauciuc murdar în copac.
Nimeni nu te place.
Să ştii că nu s-a terminat !
Crezi că dl Gordy ştia ce a făcut bunicul său ?
Probabil de aia nu voia pe nimeni pe proprietatea sa.
Voia ca şeful gării să fie amintit
pentru oamenii salvaţi, nu pentru cei pe care...
I-a păstrat.
Mă tot gândesc la familia bunicii Kay.
Sunt într-un loc mai bun acum.
Asta ştiu sigur.
Familia Wyrick a rămas în casa familiei Gordon încă cinci ani.
Viziunile Lisei au încetat, fără a mai reveni.
Heidi nu l-a mai văzut niciodată pe dl Gordy.
Traducerea şi adaptarea dementozaur & Alexynho
www.titrari.ro
Do you want subtitles for any video? -=[ ai.OpenSubtitles.com ]=-